(untitled) (Prilozi za orijentalnu filologiju, 2017)
Za petsto godina osmanske vladavine u Jugoslaviji, turski jezik se upotrebljavao kao državni. Za sve ovo vrijeme, Turci, koji su se naselili u mnogim krajevima naše zemlje, zajedno sa svojom književnošću uspeli su da do današnjih dana čuvaju i svoj govor zajedno sa svim specifičnostima. Do sada su obrađivani turski govori u Makedoniji u sklopu rumelijskih govora, a što se tiče turskih govora na Kosovu, koji imaju svoje posebne odlike, obrađivani su prizrenski i prištinski govor. Međutim, na teritoriji Kosova postoji još nekoliko specifičnih turskih govora (Kosovska Mitrovica, Peć, Novo Brdo, Gnjilane, Vučitrn, Mamuša. Janova). koji zaslužuju istu pažnju kao i prištinski i prizrenski. ali do danas nisu obrađivani. Pored ostalih specifičnosti. Naročito važno za sve ove govore, jeste nepostojanje vokalne harmonije što dolazi uglavnom zbog upotrebe različitih oblika derivatnih sufiksa. U ovom radu je dat osvrt na derivatne sufikse u turskim govorima gore spomenutih mjesta u Kosovu, obogaćen velikim brojem primjera.